Čime se baviš?
Učim da budem glumica.
A ti?
Radnik na dokovima.
Mislim stvarno.
Mislim... Mislim stvarno.
Ipak, od slijedećeg ponedjeljka počinjem raditi nešto glamuroznije.
A što to?
Noćni blagajnik u kafeteriji.
Ne mislim na ono čime zarađuješ novac.
Mislim, što te stvarno zanima?
Dušo, ako bih ti na to trebao odgovoriti,
oboje bi nas ubio od dosade u slijedećih pola sata.
Hvala Bogu, to je gotovo.
Toliko o glumcima, a ona je bila razočaravajuća.
Oh, Frank!
Oh, jako lijepo, Frank!
Hvala puno, gospođice Givings.
Ne mogu ti reći koliko smo uživali.
Imaš jako talentiranu suprugu.
Pronijet ću glas!
Frank!
Bok!
Ona je unutra...
Spreman sam za to piće.
Par minuta.
April...?
Dušo...?
Bok. -Bok.
Spremna si za polazak? -Da, da.
Samo moram skinuti ovu šminku.
Pa... pretpostavljam da nije bilo
baš previše sjajno, zar ne?
Pretpostavljam da nije.
Bit ću spremna za minutu.
Samo se nemoj žuriti.
Hoćeš li mi napraviti uslugu?
Milly i Shep bi htjeli da odemo poslije nekud sa njima.
Hoćeš li im reći da ne možemo?
Reci im da je zbog dadilje, ili nešto slično.
Stvar je u tome da sam im već rekao da možemo. Mislim...
Upravo sam ih vidio i rekao im da ćemo ići.
Hoćeš li im onda ići reći da si se zabunio.
To bi trebalo biti jednostavno.
Zar ne misliš da je to malo nekulturno, April?
Onda ću im ja sama reći.
Dobro.
Dobro. Samo polako.
U redu?
Reći ću im.
Stvarno to mislim, dušo. Bila si jedina u toj predstavi.
Hvala.
Nismo smjeli dopustiti da glumiš u toj gluposti, to je sve.
U redu.
Hrpa matera.
Mislim, ti si išla na akademiju, za ime Boga.
Možemo li prestati razgovarati o tome?
Naravno.
Samo želim da se ne osjećaš loše zbog toga, to je sve.
Zato jer nije vrijedno toga, u redu?
Dosta je što moramo živjeti tamo među tim prokletim Ijudima...
Što si rekla? -Rekla sam da, u redu Frank?
Možeš li prestati pričati o tome,
prije nego što me izludiš, molim te?
Što to radiš?
April...
Dušo...
Idemo porazgovarati o ovome, u redu?
Molim te, nemoj to raditi.
Daj sad. - Ne diraj me.
April... April... - samo me... ostavi na miru!
Dobro.
U redu.
Samo sam shvatio da se puno sranja...
događa ovdje, i da bi htjela razjasniti neke stvari.
U redu? Pod jedan:
Nije moja greška što je predstava bezvezna.
U redu? Pod dva:
Siguran sam da to nije moja greška
to što ti nisi postala glumica,
i što prije zaboraviš na taj komad sapunice u kojem glumiš,
bolje će nam biti obojima.
Pod tri:
Ja se ne uklapam u rolu glupog i bezosjećajnog muža iz predgrađa,
u kojoj me želiš prikazati otkada smo došli ovdje.
I neću to dopustiti.
Pod četiri:
April...
April!
April...
Što to dovraga radiš? Vrati se u auto.
Ne. Ostavi me.
Samo me ostavi da stojim tu na trenutak.
Prokletstvo.
April...
Možeš li se, molim te, vratiti u auto da razgovaramo o tome.
umjesto da trčiš po cesti?
Zar ti nisam dala do znanja da ne želim razgovarati o tome?
U redu. Mislim, Isuse, želim biti razuman u vezi ovoga. Za ime Boga.
Kako lijepo od tebe.
Kako grozno, grozno lijepo od tebe.
Čekaj malo. Ja ne zaslužujem ovo.
Uvijek si tako lijepo jasan o temi...
što ti radiš a ne zaslužuješ. - Čekaj malo!
Čekaj malo...
April, sad me slušaj.
Ovaj put...
neće ti proći da izvrćeš sve što ja kažem, April.
Ovo je onaj jedan put...
kad znam da nisam u krivu.
Isuse, da si barem ostao doma večeras!
Znaš što si ti kad si ovakva, April?
Ti si bolesna.
Stvarno to mislim. Ti si bolesna!
A znaš šta si ti? - Šta?
Ti si odvratan? -Stvarno?
Nećeš me prestrašiti, Frank.
Samo zato što si me uhvatio u ovu zamku,
misliš da možeš raditi sa mnom što god želiš!
U zamku! Ti si u zamci! -Da. Da.
Isuse! -Ja, Frank. Ja!
Nemoj me nasmijavati.
Ti si patetični mali dečko.
Pogledaj se samo!
Pogledaj se samo i reci mi,
kakvu bi to samo maštu morao imati...
da sebe nazoveš muškarcem!
Što?
Prokletstvo!
Oh, Isuse Bože!
Nemoj me tako gledati, April!
Možemo li samo otići kući?
Daily News.
Daily News. Da, hvala gospodine.
Daily News. Hvala.
Petnaesti kat.
Trebat će mi tvoja pomoć ovo jutro.
Slijedećih nekoliko sati me obavještavaj kad Bandy prilazi...
i možda ćeš me morati skrivati od pogleda ako se nešto dogodi...
sa mojim želucem.
Tako je loše.
Dobro jutro, Jack.
Nije ništa dobro u ovom jutru, uvjeravam te.
Naravno, od trenutka kad ste sišli s vlaka znala sam što tražite...
Malu kućicu, sa sobicama za djecu.
I žao mi je što vam ja to moram reći...
ali više nemamo takvih dostupnih...
ali ne želim da očajavate.
Ima jedno mjesto koje bih vam željela pokazati...
Ovaj kraj nije baš najpoželjniji.
Kao što vidite, U Crawfod ulici su uglavnom ove male
kockaste kućice, kao montažne.
Vodoinstalateri, tesari, mali lokalni Ijudi.
Ali ipak...
Ipak stižemo do Revolutionary Roada,
koji je puno Ijepši.
Htjela bi vam pokazati jednu malu slatku kućicu...
na jako lijepom mjestu.
Jednostavne, čiste linije,
dobar travnjak, odlično za djecu.
Odmah je iza ovog slijedećeg zavoja...
Sad ćete vidjeti.
Evo.
Vidite onu malu bijelu?
Slatka je, zar ne?
Zar ne stoji onako ponosno?
Šarmantno, zar ne?
Oh, da.
Željeli ste me vidjeti?
Ovo je došlo iz Toleda za tebe. Treće ovog jutra.
Oprostite, mislio sam da je to sređeno... -Nisam spreman za...
ovaj razgovor ponovno, Frank? Razumiješ li to?
Doslovno sam samo dobivao... -Ovi Ijudi iz provincije se uzdaju u nas.
Moramo biti efikasni. Ne možemo stalno imati ovakav način rada.
Jednostavno nije efikasan.
Jesam li u pravu?
Da.
O čemu se to radilo?
Toledo.
Menadžer podružnice želi popravljenu brošuru za "Knox 500".
"Jednostavno nije efikasno. Jesam li u pravu"?
Zvuči kao nešto dobro.
Za ime Boga. Ja niti ne znam što Knox 500 radi. Ti znaš?
Nemoj me vrijeđati
Ako pogledaš u dokument pod brojem SP-1109...
naći ćeš kopije svega što smo poslali u agenciju...
i tako možemo ući u trag svemu...
sve do originalnog izvora.
Nadam se da nisi planirala rani ručak.
Ne.
Nisam baš gladna.
Dobro. Vidimo se kasnije. U redu?
U redu.
Dobro.
Znaš što, Maureen?
Imaš sreće što si me srela.
Oh? Zašto?
Mislim da ti mogu dosta toga pokazati.
Postoji poseban način na koji se može opstati u Knoxu.
Stvarno.
Da ti pokažem na što sam mislio.
Konobar.
Donesite mi telefon. I još dva martinija.
Clondike 55566.
Halo, gospođo Jorgensen.
Frank Wheeler ovdje.
Da. Samo sam Vam htio javiti...
da sam morao poslati Maureen Grube
do odjela za vizualna pomagala.
Vjerojatno će mi trebati ostatak popodneva.
Da.
I vi isto.
Pozdrav.
Nikad nisam čula za odjel vizualnih pomagala.
To je zato...
što taj odjel ne postoji.
Bok, Helen.
Uđite.
Oh, ne mogu ostati...
Samo sam htjela donijeti ove biljke...
za onaj neuredni dio naprijed u vrtu.
Slične su kao one Europske kućne biljčice,
samo što ove imaju prekrasne žute cvjetove.
Samo im u prvih par dana treba malo vode...
i vidjet ćeš kako će lijepo napredovati.
Oh, hvala vam Helen. To je tako lijepo od Vas.
Želite li kave.
Mogu li nešto učiniti za vas, Helen?
Oh... zamalo sam zaboravila.
Htjela bih zamoliti malu uslugu...
Radi se o...
Radi se o mom sinu, Johnu.
Bio je u bolnici.
Oh, žao mi je. Je li sve u redu?
Pa, zapravo...
Za sada je. On je u... Pleasent Brooku.
Psihijatrija.
Oh.
Oh, vidim.
Oh... nije ništa ozbiljno.
Samo mu se malo poremetilo.
Stvari mogu nekad krenuti na bolje.
Slažeš se?
Da.
Naravno.
To je odlična ustanova.
I tretmani mu čine jako dobro...
Bilo kako bilo, kažu da ima izlazak jedno popodne...
činit će mu dobro možda.
Mislim da mu se moji prijatelji, iskreno, čine malo običnima...
Mislim, on je dosta putovao.
Ima doktorat iz matematike.
Pretpostavljam da se može reći da je on intelektualac.
Činilo bi mu jako dobro da se nađe sa mladim parom kao što ste vi.
Voljeli bi se naći s njim.
Stvarno?
Da.
Voljeli bi.
Hvala ti, dušo.
Hvala.
Pa...
Moram ići.
Sjećam se prvog dana kad ste sišli s vlaka.
Niste bili kao moji ostali klijenti.
Bili ste drugačiji.
Izgledali ste...
posebno.
Naravno, još uvijek jeste.
Sjeti se...
Samo malo vode.
Pozdrav.
Mislim da si me malo napio.
Znaš što je danas?
Ponedjeljak?
Danas mi je rođendan.
Danas imam trideset godina.
Sretan rođendan!
Hvala!
Kako je bilo ime onom...
odjelu koji si izmislio?
Vizualna...
Vizualna pomagala.
Koja šala.
Oh moj...
Želiš li čuti nešto stvarno smiješno?
Da.
Moj stari je radio u Knoxu.
Stvarno?
Bio je prodavač u Yonkersu.
Oh.
Jednom godišnje,
vodimo me je u grad na ručak.
To je trebala biti posebna prilika u kojoj se daju savjeti za život.
Lijepo.
Ne.
Ne baš.
Znao sam sjediti tamo i razmišIjati...
"Nadam se da neću završiti kao ti".
A evo me sada,
tridesetogodišnjak i radim u Knoxu.
Možeš li biti bolja od toga?
Mislim da sam te izgubila...
Otac ti je radio u Knoxu?
Oprosti. Sve je nekako...
van fokusa.
Zašto ne bi izašli malo na zrak?
Ti i ja?
Jesi li to ti?
Da.
Jesi li kad bila u Parizu?
Zapravo nisam bila nigdje.
Možda te onda jednom povedem sa sobom.
Ja ću se vratiti tamo prvom prilikom.
Kažem ti.
Ljudi su tako živi tamo.
Sviđa mi se tamo.
Sve što znam, April, je...
da želim osjećati nešto.
Stvarno osjećati stvari.
Znaš?
Zar to nije prava ambicija?
Frank Wheeler?
Mislim da si ti najzanimljivija osoba...
koju sam ikada srela.
Vjerujem da ti ovo nije bilo na pameti jutros kad si krenula na posao.
Ne baš, nije.
Imaš li cigaretu, Frank?
Da, naravno.
Evo.
Mogu li ti kupiti piće.
Ne hvala, Maureen. Zapravo...
već je dosta kasno. Pretpostavljam...
da bih trebao ići.
Oh.
Tako je.
Jesi li propustio vlak?
Sve je u redu.
Uhvatit ću slijedeći.
Slušaj.
Bila si super.
Budi dobra.
Frank...
Zašto si se tako sredila?
Kao prvo,
nedostajao si mi cijeli dan,
i htjela sam ti reći da mi je žao.
Oprosti što sam bila takva od onog glupog dana.
Oprosti zbog svega.
I volim te.
Do kraja života.
Sad...
Samo čekaj ovdje dok te ne pozovem. U redu?
Dobro.
U redu, Frank!
Sad možeš ući!
"Sretan ti rođendan".
"Sretan ti rođendan, dragi tata".
"Sretan ti rođendan".
Sretan rođendan, dušo.
Volim te, tata.
I ja tebe volim.
Frank.
Dobila sam divnu ideju.
RazmišIjala sam o tome cijeli dan.
Dušo, o čemu se radi?
Znaš koliko smo novca uštedjeli?
Dovoljno da živimo 6 mjeseci bez da zaradimo i lipe.
A s novcem koji možemo dobiti za kuću i auto, i duže od toga.
Sa onim što možemo dobiti za kuću...
Dušo, o čemu ti to pričaš?
Gdje ćemo živjeti?
Pariz.
Što?
Uvijek si govorio da je to jedino mjesto...
na kojem si bio, a da bi se htio vratiti.
Jedino mjesto na kojem vrijedi živjeti.
Zašto onda ne bi otišli tamo?
Ozbiljna si?
Da.
Što nas sprječava?
Pa, mogao bih se sjetiti puno stvari.
Na primjer, što bih ja uopće mogao raditi tamo?
Ne bi radio ništa...
...zato što bi ja radila.
U redu. Dobro. - Nemoj mi se smijati.
Slušaj me. Znaš li koliko plaćaju...
za mjesto tajnice u državnim agencijama u Europi? - Ne. Ne znam.
Slušaj Frank, ozbiljna sam u vezi ovoga. Misliš li da se šalim? -U redu.
Samo imam nekoliko pitanje, to je sve.
Na primjer, što bih ja točno trebao raditi...
dok ti zarađuješ sav taj novac?
Zar ne vidiš, u tome i je stvar.
Ti bi radio ono što si i trebao raditi prije sedam godina.
Imao bi vremena.
Po prvi put u životu, mogao bi otkriti...
što stvarno želiš raditi,
i kad to odlučiš... imat ćeš vremena i slobodu...
da stvarno počneš to raditi.
Dušo, to samo nije baš jako realno.
Ne, Frank.
Ovo nije realno.
Nerealno je da čovjek sa takvom pameću ide raditi...
godinu za godinom posao koji ne podnosi, i da dolazi u dom koji ne podnosi,
ženi koja također ne podnosi iste stvari.
Znaš što je najgore od svega?
Naše cijelo postojanje ovdje je bazirano na toj premisi,
da smo mi... posebni. I superiorni.
Ali nismo. Mi smo isti kao i svi ostali.
Pogledaj nas samo. Uhvaćeni smo u istoj smiješnoj zabludi.
U toj ideji da se moraš oprostiti od života...
i smiriti se onog trenutka kad dobiješ djecu.
I mi smo jedno drugo kažnjavali zbog toga.
Slušaj, mi smo odlučili da se preselimo ovdje.
Nitko me nikad nije silio da prihvatim posao u Knoxu.
Mislim, tko je ikad rekao da ja moram biti nešto posebno?
Kad sam te prvi put srela...
nije bilo stvari na svijetu koju nisi mogao raditi ili biti.
Kad si me prvi put srela bio sam lajavi pametnjaković.
To je sve. -Nisi to bio. Kako uopće možeš to reći?
U redu. Pretpostavljam, onda... Imao bih vremena.
I sam bog zna da je to odlično. To je... To je jako dobro.
Sve što ti kažeš ima smisla samo ako...
Ako bih ja imao neki talent. Ako bih bio pisac ili umjetnik...
Slušaj. Slušaj me.
Prigušeno je ono što ti stvarno jesi.
Ono što ti stvarno jesi je bilo potiskivano i potiskivano, u ovoj laži.
U kojoj to?
Zar ne znaš...?
Ti si najdivnija... i najljepša stvar na svijetu...
Ti si muškarac.
Ovo je naša šansa, Frank.
Ovo je naša šansa.
Dobro.
Dobro?
Zašto ne? Zašto, dovraga, ne?
U redu.
U redu. Dobro.
Bit ćemo dobro.
Dobro jutro svima. - Dobro jutro, Frank.
Ah, Franklin. Drago mi je da te vidim.
Što ima novo?
Ljudi... Selim se u Pariz.
Super. A ja se selim u Tangiers.
internu poštu za Toledo...
Pažnja...
B.F. Chalmers, područni menadžer...
U svezi nedavne korespondencije,
ovo je poruka da je stvar bila...
jako zadovoljavajuća. Točka. Slijedeći paragraf.
Potpuno se slažemo da postojeća brošura nije adekvatna.
Sada smo razvili misao...
"Kad razgovaramo o kontroli produkcije... "
Evo, g. Wheeler.
Evo čekova koje ste tražili...
i vaše rezervacije...
i to ću za vas proslijediti do ambasade.
Sretno. - Hvala.
Listopad. Najkasnije studeni.
Mislim da je bolje kada Ijudi rade neki posao koji stvarno vole.
Da, tako je.
Mislim, uz pretpostavku da nešto čeka na tebe.
Zar ne bi to radije potražio ovdje nego tamo?
Mislim da nije moguće otkriti ništa... na 15. katu Knox zgrade,
i mislim da niti jedan od vas neće ništa otkriti.
Tata, tata, tata...
Tata?
Michael...
Tata, hoćeš li pročitati? - Da.
sve do... ovdje.
Morat ćemo uzeti veliki brod preko mora da stignemo do tamo.
Ali ja neću poznati nikoga tamo. - Oh, znam.
Znam. Niti ja neću nikoga poznati.
Ali sjećaš li se kako si se osjećala kada si krenula u školu?
A gledaj koliko sada prijatelja imaš...
Nećeš nikada pogoditi što jedu u Parizu.
Nikad nećeš pogoditi... - Što? -Što?
Ljigave puževe. - Puževe?
Ljigave puževe, i jedu žablje krakove.
Milly? Gdje si, dušo?
Bolje se presvuci, oni će brzo doći.
To ćeš nositi? - Zar ti se ne sviđa? - Da.
Izgledaš super, dušo. Bolje da se i ja požurim.
Hej djeco, koliko je sati?
Bok društvo.
Sad je dvije tisuće dvjesto...
Što to gledaš?
Howdy Doody kao Buffalo Bob.
Shep?
Zvala sam te i zvala...
Bok.
Evo.
Nešto malo.
To izgleda odlično. Umirem od gladi.
April...
Ne mogu se oteti dojmu...
izgledaš kao mačka koja je pojela kanarinca.
Imaš li nam nešto za reći?
Neke novosti?
Pa, zapravo, Milly, mi...
Imamo neke važne novosti. Da.
Znala sam.
Dušo, zašto im ti ne kažeš.
Idemo u Europu.
U Pariz.
Živjeti tamo.
Što? - Kada? - U septembru.
Ali zašto?
Zašto? Pa...
Pa, zato...
Zato što smo to oduvijek željeli. Zato jer su djeca još dovoljno mala.
Zato jer je tamo lijepo. Mislim, stvarno.
Misli, Shep, ti si bio tamo. Reci joj.
Da. To je divan grad.
Da.
Kad ste donijeli tu odluku?
Prije tjedan dana... teško se je sjetiti.
Samo smo se odjednom odlučili da idemo, to je sve.
Prije tjedan dana, a tek sad nam kažete.
Da. I mi smo se morali malo naviknuti na tu ideju.
I, u čemu je stvar, Frank? Jesi li dobio posao tamo ili što?
Ne, ne. Ne baš. - Kako to misliš, "ne baš"?
Frank neće tražiti posao, jer ću ja.
Što ćeš ti raditi, Frank? - Učit ću, čitat ću, shvatit ću što
želim raditi u životu. - Dok te ona izdržava?
Da, izdržavaće me, u početku.
Nećete verovati koliko plaćaju tajnice u vladinim agencijama, NATO i tako...
A cijena života je jeftina.
Treba nam nešto drugačije, nismo sve mlađi, i ne želimo da nas život zaobiđe.
Tako je. -Zvuči divno, deco.
Hvala ti. -Nedostajat ćete nam, oboje, zar ne dušo?
I vi ćete nama. -Da nazdravimo za Pariz.
Živjeli.
Znaš što mislim? - Šta?
Da taj plan zvuči nezrelo.
Tako mi je lakše, sve vrijeme mislim na to.
Kakav čovjek će sjediti i kopati nos dok žena radi? -Ne znam.
Ti plačeš? Što je bilo?
Nije ništa, samo sam...
Nemoj plakati, sve je u redu.
Njihove face!
O, Bože! - O, Bože!
Ovo je stvarno život, April, iskreno...
Znaš li što je ovo, sama ideja odlaska ovako, tako sam se osjećao
i u ratu, bio sam uplašen kao i ostali, ali sam se osjećao
živim, punim krvi. Sve je djelovalo stvarnije.
Ljudi u uniformi, snijeg na poljima i drveću i svi kako hodamo.
Bio sam uplašen, ali sam mislio da je ovo sve, to je istina.
I ja sam se jednom tako osjećala. - Kada?
Kada smo prvi put vodili Ijubav.
Što je bilo? - Bart Pollock je ovdje.
Kod Bandija je.
Velika stvar.
Izgleda da želi razgovarati sa tobom.
Ne spominji me.
Frank, lijepo te je vidjeti.
Nismo se upoznali. - Lijepo te je upoznati.
Razgovori o kontroli produkcije. Ovo je opasno, poludjeli su u Toledu.
Stvarno?
Pollack je bio savršeni materijal za predsjednika u najgorem smislu.
Milijun dolara koji se smiješe na 2 kilograma mišića među ušima.
Trebala si ga čuti. Kakve gluposti.
Voljela bih da sam mu vidjela lice kada si mu rekao da odlaziš.
Evo ih, dolaze.
Oprostite što kasnimo. Gužva u prometu.
Zar nije? -Dok završe taj dio puta, morat će početi ispočetka.
Sigurno si ti John. - Pozdravi se.
Drago mi je, dosta sam čuo o vama.
Gdje su vam djeca? - Na rođendanu.
Da meni dolazi potvrđeni luđak i ja bih sklonio djecu.
Vidi svu ovu hranu, nije trebalo da se mučiš zbog nas.
To su samo sendviči, John, želiš li?
Helen mjesecima priča o vama, mladi Wheelerovi.
Na Revolutionary roadu. Mladi revolucionari na Wheelerovom putu.
Da li netko želi sherry? - Ja bih želio, i popit ću Helenin.
Imaš li dugačku čašu, stavi nekoliko kocki leda i do vrha.
Mogu to.
Salata od jaja je divna, moraš mi reći kako je praviš.
Odvjetnik si, Frank? - Nisam. -Dobro bi mi došao.
Nećemo ponovno po tome. - Tata, jedi salatu i ne miješaj se.
Imam mnoga pitanja i platio bih odgovore.
Ne treba mi da mi govore da je čovjek koji lovi majku sa stolom
u lošem položaju, to je očigledno. - John, dođi da pogledaš prozor.
Ako je pogodi i ubije to je zločin. - Sunce izlazi.
Ako samo slomi stol i terorizira ju, i ona ga odluči tužiti, to je
građanska parnica. - Možda će biti duga, dođi vidjeti.
A da svima učiniš uslugu i začepiš. - Smirite se.
Možda mogu pogledati i preporučiti nekoga.
Čime se baviš? -Radim u Knoxu.
Dizajniraš mašine, prodaješ ih, popravljaš? -Sve to.
Radim u uredu, glup posao, nije zanimljiv.
Zašto ga onda radiš? - Možda ne voli pitanja.
Znam da me se ne tiče i znam odgovor, ako hoćeš kuću
moraš imati posao, ako želiš lijepu kuću, onda posao koji ne voliš.
Tko god te pita zašto to radiš, sigurno radi još nešto gore.
Slažete se, mama? - Oprosti, Frank.
Ne treba, Johne, slažem se sa svime što si rekao.
Zato dajem otkaz na jesen i odlazimo. -Selimo se u Pariz.
Znala si za ovo, mama. Što misliš o tome?
Mladi Wheelerovi odlaze.
Johne, molim te. - Smiri se.
Johne, a da izađemo na zrak? - Ne znam da li je dobra ideja.
Ako želi John, zašto da ne. - Nakon tebe.
Čujem da si matematičar. - Sve je to gotovo.
Znate što su tretmani šokom? - Da, da, znam. - Radili su mi ih 37.
Navodno rješava emotivne probleme, ali i matematiku.
Užasno. -Zašto? Matematika je tako zanimljiva?
Šokovi su odvratni i grozno je da ne možete raditi ono što želite.
Matematika je dosadna.
Sviđa mi se tvoja djevojka, Frank. -I meni.
Od čega vi bježite? -Ne bježimo.
Što je u Parizu? - Drugi način života.
Možda i bježimo od beznadne praznine života ovdje.
Beznadne praznine. Sada ste to rekli.
Mnogi znaju za prazninu, ali treba hrabrosti da se vidi beznadnost.
On je prvi primijetio o čemu pričamo.
Istina je. Možda smo ludi koliko i on.
Ako je ludilo živjeti život kao nešto bitno, onda me nije briga ako smo ludi.
A tebe? -Nije.
Toliko te volim.
Reci mi, Ted Bundy je dobar momak. Ali mi se ne sviđa kako si stalno
bio ispod svega. Mjesto ti odgovara? - O, dobro je, gospodine, baš dobro.
Zanima me samo prodaja elektronskih kompjutera američkim biznismenima.
Zato okupljam tim, Ijude kao što si ti. Značit će više novca i posvećenosti.
Ali ćeš biti dio nečega uzbudljivog, kompjutera.
Zvuči uzbudljivo. -Bart. - Bart.
Da Vas pitam, sjećate li se Earla Wheelera iz Yonkersa?
Mislim da ne, rodbina? -Otac mi je, radio je kao prodavač skoro 20 godina.
Earl Wheeler?
Nema razloga da ga se sjećate. - Sigurno je bio dobar čovjek.
Trebao sam nešto spomenuti, napuštam firmu na jesen.
Drugi posao. -Nije?
Ako je u pitanju novac, nema razloga da se ne sastanemo...
Cijenim to, ali nije u pitanju novac nego nešto osobno, nadam se da razumijete.
Da ti kažem što mi je rekao moj otac, čovjek dobiva samo
nekoliko prilika, ako ih ne zgrabi, jednog dana će se pitati
kako je ispao sporedan. - Vjerojatno je tako.
Razmisli o tome, razgovaraj sa ženom, jer gdje bi itko bio bez njih.
Ako odlučiš da nam se pridružiš mislim da to nikada nećeš zažaliti.
I to će biti divna uspomena na oca.
Razmisli o tome.
Znajući što imaš, znači ono što imaš. Znajući bez čega možeš, crtica.
To je kontrola zaliha.